Főszereplők
MINDEN VÉGZET NEHÉZ
további szereplők
A fiatal lányok édes, gondtalan gyönyöre.
Az a röpke pár év, amikor még mindenük a helyén van.
Varázslatos időszak, amitől minden pasi
csaholva megy a farka után.
A fiatal lányok nagy szakértőjének tartanak.
Nyilván, mert már vagy 40 éve randizgatok velük.
Írta és rendezte
- Szóval gazdag vagy, tündérem? - Csak az anyám.
- Ő se igazán. - Ha itt van háza, akkor gazdag.
Egy sikerdarabból azért futja egy hamptoni házra.
- Szívesen megismerném. - Kétlem.
Sziporkázóan zseniális, de nem az eseted.
Figyelmen kívül hagyod egy nagy erényem.
- Hogy nincs esetem. - Elmúlt 30.
Nahát! Mintha nem tudnád, hogy van egy kis híred...
- Mert? - Sosem jártál 30-nál idősebb nővel.
Láss csodát, bizonyos korú nők nem hajlandók leállni velem.
Erre nem gondoltál, mi? A hiba csak bennem lehet.
Hétfőn visszahívom. Mondd, hogy vidéken fáj a torkom.
Ki?
Majd felhívom. Nem. Tudom a számát.
Fordulj be! A második behajtó balra.
Erre.
Lám, egy tökéletes ház a parton!
Mégis mihez kezdünk itt így kettesben
- két teljes napig? - Felelj őszintén!
- Örülsz egyáltalán, hogy eddig vártunk? - Őszintén? Nem.
De repesek, hogy most végre megdönthetlek.
- Akarsz úszni egyet? - Mennyi idő alatt öltözöl át?
- Fél perc. - Mi tart ennyi ideig?
Amúgy tilos cigizni a házban. Anyám nem tűri.
Sztriptízt bezzeg rendezhetsz a kertben?
Idehozhatod a hapsikat.
Nem mindig tudja, mit művelek és hol.
Tehát, íme a mesésen tágas nappali, ahol sejtésem szerint
egy percet se töltünk majd.
- Pazar! - Kösz! Egyébként idegenvezetőnek csúcs vagyok,
bár vetkőzőszámot még sosem adtam elő közben.
Mögöttem az elmaradhatatlan óceánra néző terasz medencével.
A nadrágodat!
Hölgyeké az elsőbbség.
Kezdő árverezőként azt tanácsolták,
ha ideges vagyok, képzeljem oda a közönséget alsóneműben.
Te új értelmet adsz mindennek.
Ugye, most nem vagy ideges?
- Mindig az vagyok. - Akkor vegyél fürdőruhát,
én addig behűtöm a pezsgőt.
Ez meg ki? Na, jó.
- Ne mozduljon! Kés van nálunk! - Maga itt lakik?
Uram! Én hívom a rendőrséget, maga meg ott marad!
- A telefont! - Félreérti a helyzetet.
- A lánya barátja vagyok. - Persze.
Ő a városban van, maga meg belőve besétált ide.
- De tényleg, ha... - Ne ugráljon!
Az izraeli seregben szolgáltam!
Rendőrség? Betörőt fogtam! 29 Daniels Lane, Sagaponack.
Marinnal járok. Ő hívott meg.
Most épp átöltözik a szobájában.
A lányommal jár?
Ki hitte volna, hogy ez a sokkolóbb hír?
Bocs, téves riasztás. Nem, nem betörő.
A lányom gavallérja.
Anya! Nem azt mondtad, hogy írnod kell?
- Gondoltam, majd itt. - Szólnom kellett volna, hogy ide jövünk.
Sajnálom. Nyilván nekem kellett volna szólnom.
- Na, mindegy. Én vagyok az anya. - Harry Sanborn. Örvendek!
Jaj, bocs! A barátom, Harry.
- Az anyám: Erica. És Zoe. - Ezer bocsánat!
- Hirtelen felindulásból hagytuk ott a várost. - Pompás ötlet.
- Szívem! Harrynek nincs köntöse? - Tudják, mit?
Én most elhúzok, csapjanak egy lányos hétvégét!
Micsoda?
Ugyan! Szó se róla! Ez badarság! Mi megyünk el Zoéval.
Ti meg maradtok.
A majdnem-letartóztatásért pedig elnézését kérem.
Lenyűgözött a határozottsága.
Nagyon macsós volt.
- Hát, a macsó azért túlzás. - Higgye el!
Ha egy alsógatyás betörővel kerülök szembe,
szeretnék fele olyan tökös lenni, mint maga volt, kedves...
- Na, jó. Ezt ne feszegessük. - Helyes, akkor
a távozás hímes mezejére lépek. Örvendtem a találkozásnak.
Mókus, majd hívj fel!
Nem kell ez a dráma! Várjon már!
Miért ne maradhatnánk itt mind?
Mi robotolunk, ti meg teszitek a dolgotok, bármi legyen is az.
Ha akarunk, találkozunk, ha nem, hát nem.
Miért szúrnánk el egy ragyogó hétvégét?
- Tudod, mit? Benne vagyok. - Én is, teljes mértékben.
Hát, ha már... rajtam ne múljék.
- Jó napot, asszonyom! - Jó napot!
Kérnék abból
az isteni pástétomból és a kecskesajtból.
- Nem semmi. - A válása után kezdett franciául tanulni.
"Foglald le magad!" Felkiáltással.
- Már folyékonyan beszél. - Marin!
- Mi legyen az édesség? - Válasszunk valamit?
Legyen egy finom csokitorta?
- Nem rossz. - Hát igen. Köpöm-vágom.
Mindjárt jövök!
Ez járványos.
- Tésztasalátát? - Tegnap is azt ettünk.
- Tényleg? Elfelejtettem. - Igen.
Elnézést!
Bocsásson meg!
- Az én hibám. - Semmi gond.
- Meséljen, miből él? - Többek közt van egy lemezcégem.
- Mi a neve? - Penetraton.
Penetraton?
Most ugrat? Miféle cég ez?
Hip-hopban utazunk.
Szóval rap. Hát, ez érdekes.
- Jól érzem, hogy fanyalog? - Sajnálom.
Utálom a rapet. De nagyon. Az én ízlésemnek goromba,
a diszkrét nőgyűlölő felhangról nem is szólva.
- Van, akinek a rap költészet. - Ugyan, mennyi rímet tud a "ribanc"-ra?
A következőt!
Hogy haladtok?
El kellett volna szöknöm, mikor le akart tartóztatni.
Hogy haladsz az új daraboddal?
Tudod, 90% munkadüh és 10% tehetség van bennem,
- de az utóbbi még nem tört felszínre. - Persze.
- Miről szól a darabja? - Hogy miről?
Nem is tudom, és ez némi gondot okoz.
Ezidáig egy elvált írónőről szól, aki afféle túlfűtött, izgága,
manipulatív, csupa ideg kékharisnya,
és hihetetlenül szeretnivaló.
Amúgy vígjáték.
- És ti hogy jöttetek össze? - A Christie's boraukcióján.
Harry volt az est nagy vevője.
Egyfolytában jelentkeztem, csak hogy rám mosolyogjon.
Végül enyém lett az egész kollekció,
a Chateau Margaux összes ismert fajtája.
Ezután a legkevesebb, hogy megivott velem egy üveggel.
- Volt már nős, Harry? - Nem. Nem szokásom.
- Hogyhogy? - Vannak, akik kilógnak a sorból, így eddig...
- Megúszta ép bőrrel. - Pontosan.
- Nem maga az a híres agglegény? - Híresnek nem mondanám magam.
Nem magáról olvastam a New York Magazin-ban?
Egyesek díjazzák, hogy megmenekültem a rabigától.
- "A menekülőművész" volt a cikk címe! - Olvastam! Magáról szólt?
Egyszer eljegyzett valami hírességet. Joan Collinsot? Nem!
- Carly Simont? - Valami menő macát.
- De nem Martha Stewartot! - Nem! - Miért nem őt kérditek?
Ne, így sokkal viccesebb! Mintha itt sem volnék.
Diane Sawyert jegyezte el.
- Mi? - Őt imádom!
- Sokat nőtt a szememben. - A maga korosztálya ezért imád.
- Ugye, nem ért félre? - Eszemben sincs!
- A "korosztályában" nincs semmi sértő. - Nyilván bóknak szánta!
Csupán tényszerű megállapítás.
- És mikor volt az eljegyzés? - Nagyon régen.
Aranyos, nyurga kentucky-i lány volt,
páratlanul szép lábakkal.
Sosem értettem, miért nem abból él, hogy mutogatja őket.
Hogy mondhat ilyet? Mégiscsak egy sztárriporterről beszél!
Ha Afganisztánba megy csadorban, ki törődik a lábával?
- Tudom, bunkóság evés közben távozni, de... - Ne!
Várjon! Annyira érdekfeszítő ez a vita itt az asztalnál!
- Zoe a Columbián női lélektant tanít. - Szóval ez fájni fog!
Vegyük például Ericát! Maga már megette a kenyere javát, igaz?
Mennyi lehet? 60? 63 éves.
Fantasztikus! Megmaradt örök ifjúnak, ami egy nőnél átok.
Mert akkor vénlánynak hívnák.
Ám ahelyett, hogy sajnálnák magát,
ünneplik az agglegény státusza miatt. Becserkészhetetlen parti.
- Ezzel szemben itt az én nővérem! - Ne, várj!
Hagyj! Nézzen rá! A megtestesült siker.
A legbefutottabb dámaírónő Lillian Hellman óta.
Elmúlt 50, elvált, és itthon ül minden áldott este,
mert a korabeli pasik, Marin-féle csitrikre hajtanak.
A randipalettáról a vén pasik törlik az idősebb nőket.
Ettől aztán a nők produktívabbá
és érdekesebbé válnak,
viszont még kevésbé kívánatosak, mert a férfiak,
főként az élemedettebbek, fenyegetve érzik magukat tőlük.
Semmi kétség. Az érett, szingli nőknél elcseszettebb banda nincs.
Jézusom!
Te meg vagy húzatva? Hogy mondhattál ilyeneket?
Evidens az igazságtalanság.
De a pasik hamarabb kipurcannak.
Akkor írj disszertációt erről, de ne verd nagydobra,
hogy minden áldott este itthon ülök! A "sok" este is elég lett volna.
Egyébként ez a munkám miatt is van.
Ezért volt a rendezőm a férjem.
Más férfival sose találkoztam.
Különben szeretek itthon lenni. Miért kéne emiatt mentegetőznöm?
- 20 évig voltam férjnél. Elég volt. - Mi volt ez?
- Bölcs eszmefuttatás. - Mit akarsz te ettől a fickótól?
- Vén hímsoviniszta. - Szórakoztató.
- De mitől? Annyira nem illik hozzád. - Talán épp ettől, anya.
- Rémes! - Elbűvölően értelmes.
Ha más témád is lenne magadon kívül,
rájöhettél volna. 10 különböző cége van.
Tehát képtelen elkötelezni magát.
Bár attól ments isten!
Világos a véleményed.
Sebaj, ettől ő még benneteket kedvesnek és őszintének talált,
egyébként, amint felkel a nap, elmegy.
Nincs reflektor a kocsiján?
Várjunk! Semmi jogom így felkapni a vizet. Ne haragudj!
A te barátod, nem az enyém. Bocs.
- És szeretlek. - Én még jobban.
- Tudod, ki veszi be, hogy kedvesnek talált. - A hóhér!
- Mit hallgatnak ezek? - Nem érdekel.
Marvin Gaye-t?
Kapj el egy fordulóra...
Hagyd abba!
Ez undorító! Hagyd abba!
Nesze!
Marin úgyis lapátra teszi. Ő sem vállal fel semmit.
Ismerd el, hogy van az ürgében valami! Te is érezted, igaz?
- Ilyen nincs! - Anya!
- Nem engem hívott? - Anya, siess!
Ölelkeztünk. Azt mondta, furán érzi magát, aztán elájult.
- Harry! Mi baja? - Semmi. Jól vagyok.
- Fáj a mellkasa? - Csak mintha egy elefánt ülne rajta.
Gyorsan hívd a mentőket! Siess már!
- Mit akarsz csinálni? - Lélegeztetem.
Rákeféltél, tata!
Küldjenek egy mentőt!
29 Daniels Lane, Sagaponack!
Gyerünk, Harry! Nézzen rám!
Tachikardia!
- Vérnyomás? - 150/95.
- Ide vigyük? - Emeljük át! Óvatosan!
- Infúzió megy. Tegyük monitorra! - Mi van vele?
Mellkasi fájdalom, hányinger, légszomj.
- Pulzus 104, légzésszám 18. - Teljes nagyrutin, EKG!
Dr. Mercer vagyok. Most is vannak fájdalmai?
- Nyomást érzek a mellkasomban. Szorít. - Mutassa meg, hol!
Itt.
- Mit csinált, amikor kezdődött? - Csókolóztam egy csodás nővel.
- Szeretkeztek? - Sajnos nem.
A humorérzéke ép.
Aszpirint, metoprololt és egy nitro-injekciót! Mr. Sanborn!
Elzáródott egy artéria, így nem jut elég oxigén a szívizomhoz.
- Szívrohamom van? - Megoldjuk, de tudnom kell, miket szed.
- Koleszterin-csökkentőt... - Rágja szét!
- Aztán? - Egy pici fehéret a vérnyomásomra.
És Viagrát?
Mr. Sanborn? Vett be ma Viagrát?
- Ugyan! Nincs szükségem rá. - Helyes.
Csak a nitroglicerin miatt kérdem.
Mert ha Viagrát vett be, az halálos kombináció lehet.
Az apja rendbe fog jönni.
- Nem az apám. - Elnézést. A nagyapja rendbe jön.
Olyan hálás vagyok!
- De nem vagyunk rokonok. A barátom. - Elnézést!
Mercer doktor vagyok. Enyhe szívrohama volt Mr. Sanbornnak.
De sikerült feloldanunk a vérrögöt.
Nagy szerencséje volt. Még fél óra, és talán már hiába minden.
- Felkavaró élmény volt. - Már jól van.
Altatót adtam neki.
Előbb csak kissé kába lesz tőle, de aztán biztos kiüti.
- Ön Mrs. Sanborn? - Nem én!
Nem, én csak... Erica Barry vagyok.
Nálunk vacsorázott.
- Maga Erica Barry? - Igen!
- Az írónő? - Igen!
- De örülök! Lelkes hódolója vagyok. - Tényleg?
Köszönöm!
Nahát!
Kösz!
Köszönöm, doktor úr!
- Erica! Zöld tea. - Ez forró! Köszönöm.
- Nincs mit. Szabad? - Hogyne, persze.
Igazán kedves.
Medikus-csodaszer. Éber marad, de nem zakkan meg.
Tudtam, hogy van itt egy háza.
És tényleg minden darabját láttam.
Hisz még világon se volt, mikor az elsőket írtam!
De láttam mindet. Sőt, az utolsót kétszer is!
- Be kéne tenni egypár öltést valakibe. - Jó, megyek!
Benézek Mr. Sanbornhoz. Ha már elaludt, maguk is menjenek haza.
Örülök, hogy megismerhettem. Hölgyeim!
Tessék! Ez a fiú tökéletesen illene hozzád.
- Imádnivaló! - Kár, hogy pasi így még nem nézett át rajtam.
- Rád viszont beindult. - Rám?
- Legfeljebb 30 lehet! - Annál több.
Kit érdekel, hány éves! Nekem nem az esetem a dögös doki,
de számodra tökéletes. Még bír is. Főnyeremény!
Elég! A darabjaimat bírja, nem engem. Én soha...
Hagyjátok abba!
- Ez jól van? - Harry!
Itt vagyunk!
Szia, drágám! Haza akarok menni. Felhívnád Leót, hogy vigyen el?
- Feküdjön vissza! - Asszony! Megmentetted az életem.
Hívjatok egy nővért!
Köszönöm, teljes...
Ez még félhullán is nyomul!
Nem kéne felkelnie.
Semmi baj, köszönöm.
- Dobnom kéne egy pisit, lányok. - Bízza csak ránk!
Na, erre befizetek.
Erre befizetek!
De nem kéne soká húzni.
- Miben segíthetek? - Harry Sanbornért jöttem.
Dr. Mercer. Jöjjön, odakísérem.
- És ön? - Leo Hoffman, Harry személyi asszisztense.
Főzök, sofőrködöm, partikat szervezek, mikor mi kell.
- Mozgalmas állásnak hangzik. - 6 éve egyszer sem unatkoztam.
Nos, Harry, kénytelen leszek kiengedni.
Nyugi, gyerekek!
Csak túl hirtelen ültem fel!
Mondja meg nekik, doki! Elég acélos vagyok?
- Milyenek voltak a laboreredmények? - Kiválóak.
- Megölelhetem? - Hogyne!
Hagyjuk a könnyzáport! Végül is nem patkolok el.
Kip-kop!
Szia!
- Még elbúcsúzunk! - Kösz mindent.
Jól megjártad velem, mi?
Fő az izgalom!
Csak egyet árulj el! Még nem kamatyoltunk egymással, ugye?
Nem, az elmaradt.
Erre jól emlékszel.
Legalább van miért élnem.
Leszálló ágba kerültem.
Vissza, Tarzan! Még gurulunk. Lassan!
Sajnos, messzire még nem mehet.
De vissza a kórházba sem!
Nem autózhat, de a parkolóban sem maradhat.
Nem perelem be, esküszöm! Bármit aláírok!
Csak engedjen vissza a városba!
Kössünk alkut!
Kiengedem, ha a környéken marad pár napig.
Legyen szem előtt, míg visszanyeri az erejét.
Maradjak a közelben?
Doki! Mégis hová menjek?
Hogy lukadtunk ki oda, hogy végül az én nyakamon maradt?
Isteni ez a pulykás szendvics.
- Nem is figyelsz. - Ne húzd fel magad!
Csöndre és nyugalomra vágytam,
erre egy bohózatba csöppenek.
Folyton csöng a telefonom, de még véletlenül se engem keresnek.
- Bocsánat! - Semmi baj, Leo, majd én elteszem.
- Hagyja csak! - Nem, nem! - Szívesen elmosogatom.
Jó napot!
Ez a tetű a nevemet se tudja, én meg mosogatok utána.
Bízd rám! Egy pillanat! Erica!
- Ezzel mit csináljak? - Ide vele!
Harrynek szörnyen fáj a feje. Van valami bivalyerős pirulád?
Szia! Tania vagyok, Harry asszisztense.
Dave Kline. Én meg az övé.
- Nagyon örülök! - Köszike! Angyal vagy.
"Ezzel mit csináljak?" Mégis, mit szoktak csinálni egy pohárral?
Na, jó. Nem nyaggatlak tovább.
Úgysem mutatsz semmi újat.
A világért sem sürgetlek. Csak úgy kérdeztem.
- Apa! Nem tudtam, hogy itt vagy! - Már épp indulok.
Zoe vitt volna, de szívesebben mennék veled.
- Hát, én még találkozom valakivel. - Várjunk csak!
Te is elmész, Zoe is meg az egész slepp?
- Én ragadok itt vele egyedül? - Reggel küldenek egy nővért.
Reggel? Az mostantól még 19 óra!
Sebaj, túlélem. Majd átmegyek buddhistába.
Zenélek, főzök, írok és koncentrálok.
Jézusom!
Köszönöm!
Négy mai tai egy ebédhez mindenkit kifektetne.
Jó estét!
Visszahívhatlak később, mókusom? Kösz!
- Mi a helyzet? - Nézze!
Semmi kedvem a kekec ápolónőt játszani.
Ha újabb szívrohamra hajt, csak rajta.
De nekem nincs időm rohangászni a kórházba,
csak mert az amúgy is meszes ereit füstöli. Legfőképp pedig
nem szeretném, ha a frissen festett ház kocsmaként bűzlene.
Mindig ilyen, vagy én hozom ki ezt magából?
Gyerünk!
Nőre még nem voltam ilyen hatással.
- Mégis milyen hatással? - Nem tudnám megmondani.
Innen tudom, hogy új a dolog.
- Szóval nem alszik? - Nekem elég 4 óra is egy éjjel.
Nekem is. Életemben nem aludtam még 8 órát.
Én sem. Bár tudnék!
Behúzzam a függönyt? Reggel betűz a nap.
- Hogyne. - Kivel beszélt ilyen későn?
Egy barátommal. Kaliforniában még csak 10 óra van.
- Kislányoknak az is késő. - Maga este se lesz kevésbé epés?
Jó éjt!
Kérdezhetnék még valamit?
Miért hord mindig garbót? Hisz nyár közepe van.
- Most komolyan. Mit érdekli, miben járok? - Kíváncsi vagyok.
Mindig is szerettem a garbókat. Én egy ilyen garbós csaj vagyok.
Sose veti le?
- Nem. - Soha? - Mostanában nem.
Peter: Sose veti le? Emily: Nem.
Peter: Soha? Emily: Azt nem mondanám...
Végre!
Na, jó.
Úristen!
Elnézést!
Szörnyen sajnálom.
- Mit művel? - Csak a konyhát kerestem!
- Itt hátul? - Összezavarodtam, és...
vak sötét volt, és... igazából nem láttam semmit.
Csak a cicijét... meg egy villanásnyira a...
- Minden jót, Mrs. Barry! - Elmegy? Hogyhogy?
- Ez így nem jó. - Kirúgtak.
Ugyan! Hisz épp hogy beállt.
Nem rúgta ki senki, csak nincs szükség magára, kedves.
Félrebeszél? Már hogyne lenne szükség rá!
Nem. Ma kimondottan fickósan érzem magam! Sebesen gyógyulok.
Elnézést, hogy idefárasztottuk. Vigyázzon magára, kedves!
Kegyed az ápolónők gyöngye.
- Nézze, ami a tegnapot illeti... - Lehetne nem beszélni róla?
Tehát, elhoztam a gyógyszereit.
- Ezt evés előtt, ezt közben vegye be. - A sziluettjét...
- Mintha épp beszélne róla. - Tényleg alig láttam valamit!
- Megint kezdi! - Többet nem hozom szóba, de...
Elmentem dolgozni!
Maga látta a seggem, mégse járok feldúltan szemüvegben és kalapban
meg dilis cuccokban!
Mehetek vagy sem? Mi az utolsó szava?
- Mehetek? - Még szédül? - Ritkábban.
- Légszomj? - Csak néha.
- Helyes. Erica hogy bánik magával? - Hogy ki?
Erica!
Ja, ő!
Eszelős egy satrafa!
Képzelje, doki! Ez a nő garbóban jár nyár közepén!
Olyan merev, mint aki dupla karót nyelt. Szinte már szórakoztató.
- Merev? Furcsa. Észre se vettem. - Próbáljon vele lakni!
Tegnap megláttam csupaszon.
- Hát ez elég lazán hangzik. - Véletlen volt.
Ő azt hitte, alszom, én meg eltévedtem.
Tudja, Freud szerint nincsenek véletlenek.
Higgye el,
ez véletlen volt!
Bár miért szaladgált csupaszon, ha tudta, hogy a közelben vagyok?
Maga meg miért tévedt el?
Hajnali kettő volt és sötét.
Ez megmagyarázza, ő miért járkált csupaszon. Sóhajt!
Még sosem láttam ilyen korú nőt meztelenül.
- Ugye, tréfál? - Hé!
Nem mindenki orvos, haver!
Szerintem gyönyörű nő. Ráadásul fantasztikus drámaíró is.
Nem tudtam.
Befutott szerző.
Szóval a lányával jár.
A csaj egyszerűen szuper. Nyilván az apjára ütött.
Erről jut eszembe.
Doki!
Mi a helyzet Kufirckával?
Mikor állíthatom csatasorba?
A Kufirckája még kénytelen lesz veszteg maradni.
Ha luffantok, belehalok?
Nem, sőt jó gyakorlat lesz.
Szívroham után az a szabály,
ha fel bír menni a lépcsőn, akkor szexelhet is.
Szóval nem utazhat? Még repülővel sem?
- Vonattal? - Nem nagyon.
- Nehéz vele? - Kidobta a nővért azzal, hogy nincs szüksége rá.
- Elég fárasztó alak. - Maga hogy bírja?
- Én? - Maga.
Én jól vagyok. Tényleg.
Ha sokat bizonygatja, nem hiszem.
Ez meg hol csöng? Ja?
- Kösz! - Szívesen.
Szia! Sajnálom, de még nem tudtam folytatni.
Nem.
Egy része Párizsban játszódik.
Francia zenével hangolódom rá.
Igyekszem.
Egyelőre még akadozva megy, de...
Vacsorázzon velem!
7-kor magáért megyek.
- És a betegünk? - Mint mondta, nincs szüksége ápolónőre.
Fel-alá járkálok a házban!
Jaj, ne!
Hallgasson ide!
Mi lenne, ha nem feszengenénk már azon, hogy csupaszon látott!
Jó, mert egész nap bujkáltam maga elől.
- Nem jön be? - Nem szeretném megtörni a lendületét.
Azt nehéz lenne.
Szép festmény.
Megkockáztatok egy rövid sétát odakint.
- Elég erős hozzá? - Az orvosom javallta.
Fel kell turbóznom magam lépcsőmászásból meg hasonlókból.
- Nincs kedve velem tartani? - Szóval eleve lebeszél?
Nem. Azt kérdezem, eljön-e.
Mennék.
De nem szívesen szakítom meg a munkát.
- Bár nem ártana a friss levegő. - Csak sétálni hívtam.
Nem a kezét kértem meg, Erica.
- Tudja a nevem? - Erica Jane Barry.
Megnéztem az interneten.
Tudja, hogy több, mint 8 000 weblapon említik a nevét?
- Az lehetetlen. - Pedig igaz.
Már mindent tudok magáról, de nem a tegnap este miatt.
Jó-jó, értem.
- Én is utánanéztem magának. - Tényleg?
L.A.-ben nőtt fel, bár szerintem ilyen ember nincs.
29 évesen alapította az első cégét.
Ezt nevezem! 40 volt, amikor eladta. Óriási!
Lapot alapított, beszállt a netbe.
Befektetett egy kis lemezcégbe, amiből
a világ második legnagyobb hip-hop kiadója lett.
Még hallgatni is fárasztó.
Igen, tudom.
De valójában hamar elmúlik.
Egy szempillantás alatt.
Nézze csak!
Láttam, hogy több bödönnyit tart ezekből a házban.
Flúgos dolog, tudom. De szerintem olyan szépek!
- Miért csak a fehéreket gyűjti? - Ez nem igaz.
Szóval tényleg flúgos.
Csak fehéreket gyűjtök? Istenem!
Miről árulkodik ez?
Hogy uralkodni vágyó vagyok? Nincs bennem kalandvágy?
Szóval magával ugyanolyan szigorú, mint másokkal.
Hogy legyen miről eszébe jussak.
Kérdezhetek valamit, Harry?
Persze. Gyerünk, ki vele!
Mi van amögött, hogy csak fiatal lányokkal kezd?
- Kolonc nélkül szeretek utazni. - Szóval kolonc nélkül... Istenem!
Elnézést, de ezt hogy értsem?
Látja, ezt egy 30 évesnek nem kell magyarázni.
- Mert bedől ennek. - Inkább elfogadja. Ez a lényeg.
Ha olyan szeretőre vágyik, aki úgy ugrál, ahogy maga fütyül,
ahhoz magának kell sok répát enni.
Szerintem sokat fejlődött a kapcsolatunk.
Észrevette?
Tényleg! Lehet, hogy csak ki kell jönnünk a házból?
De talán feltűnt, érdekes módon,
amint visszafordultunk a ház felé,
megint kezd tüskés lenni.
Persze hogy kezdek, hisz magáról beszélünk.
Megbocsátom a gonoszkodását,
- mert annyira élvezem a társaságát. - Rendben.
Jól van?
Igen, igen, de...
Azt hiszem, lenn maradok megnézni a naplementét. Nem érdekli?
- Páholyból nézheti. - Hát...
- Fontos randija van? - Ami azt illeti, igen. Az orvosával.
Az orvosommal? Nem túl fiatal magához?
A fiam lehetne. De csak vacsorázunk, nem randevúzunk.
- Ezt ő is tudja? - Majd rájön.
- Bár kétlem, hogy az utóbbira készülne. - Kétlem, hogy kétli.
Amúgy hátha élvezi majd. Fogja fel így.
Ő majd ugrál, maga csak fütyüljön és egyen sárgarépát!
- De aljas! - Higgyen nekem! Ez még jól is elsülhet!
- Nicsak, ki nyit ajtót! - Nicsak, ki áll az ajtóban!
Magának hoztam. Szívbarát vacsora a büfénkből.
Igazán kedves!
Jó estét!
- Hű, de csinos! - Köszönöm!
Marin vagyok. Hagyj üzenetet, majd visszahívlak!
Én vagyok. Csak üldögélek,
a gyerekkori képeidet nézegetem.
Rád gondolok.
Ez Brooke és Shannon telefonja. Nyomd az 1-es vagy 2-es gombot!
Mindenki mulat, kivéve az öreg Harryt.
A vénségesen
vén
szegény
öreg Harryt.
Felül vagyok!
- Kérdezhetek valamit? - Bármit.
Hány éves?
- 36. - Szóval majdnem 20 évvel vagyok öregebb magánál.
Ez hatalmas korkülönbség, nem gondolja?
- Szerintem nem számít. - Komolyan?
Igen.
Na jó, de
ami kettőnket illeti, ugye, csak
azt akarja, hogy barátok legyünk?
- Őszintén? Nem. - Hát akkor mit akar?
- Zavarba jönne, ha megmondanám. - Már eleve zavarban vagyok.
Lehet, hogy meglepi, de van, aki vonzónak tart,
és úgy érzi, az isten lábát fogná meg egy nőtlen orvossal.
Elhiszem. A maga korabeli lányokat nem kedveli?
De, csak sosem éreztem azt,
amit most.
Ha olyasmi történik az emberrel, ami még soha,
- nem kell a végére járnia, mi az? - Ördög tudja.
Ez rázós dolog. Ritkán randizok, azt is tehetségtelenül.
- Ugyan, biztos sokan rágják a küszöbét! - Gúnyolódik?
- Nem én! - A korombeli férfiak, akikkel találkoztam,
a hétköznapi nőket szeretik, de én nem vagyok az.
Akkor hülyék. Erre sose gondolt?
De. Nem is egyszer.
- Tudtam, hogy jó az illata. - Ez csak szappan.
Erica, maga hihetetlenül szexi!
Nem.
Esküszöm, nem vagyok az!
Megjöttem!
Jól mulatott?
Érdekes volt.
Jó éjt, Harry!
Jó éjt!
Ez nem kell. Ez jó.
Harry 37: Mit csinál?
Harry 37?!
Mit csinál?
Írok. Hát maga?
Persze. Rendíthetetlen.
Nézem, ahogy Joan Rivers ékszert árul.
"Szóval, randi volt a randi?!"
Igen, azt hiszem.
Na, ugye!
Nem éhes?
Most vacsoráztam.
Egy nő a randin sosem eszik.
Nem értem, honnan tud ez mindent?
Igazság szerint tudnék enni.
Én is. Találkozzunk a konyhában?
Én pizsamában vagyok.
Pizsamában van.
Én is. Csapjunk pizsamapartit?
Pizsamaparti! Szűzanyám!
Akkor 5 perc múlva!
- De helyesek vagyunk! - Szokatlan helyzet.
Nem szokott itt aludni senki.
- Nálam sem. - Igazán? Akkora ügyfélforgalom mellett?
Drágám, maga összekeveri a szexet az alvással.
Aludni jobb szeretek egyedül.
Értem. Jó ezt tudni.
- Mit enne? - Mi a kínálat?
Nyilván azt hiszi, nem vagyok túl válogatós, ha...
Ugyan! Mit számít, hogy én mit tartok magáról?
Maga mit tart rólam?
Na, jó. Palacsinta, tészta, maradék coq au vin.
- Grillezett sajt? - Palacsinta.
Én is azt kérek!
Nem hiányzik a házasság?
- Lefogadom csodás feleség volt. - Néha.
Éjjel. De egyre ritkábban.
Csak nem tört ránk őszinteségi roham?
Érdekelte, mi a véleményem magáról.
Nem muszáj felelnie.
Rendben.
Persze megöl a kíváncsiság.
Előbb árulja el, miért csak éjjel hiányzik a házasság.
Ritkábban csörög a telefon, és a magány éjszaka tör rám igazán.
Nehéz volt egyedül aludni,
de aztán rákaptam az ízére. Középen kell feküdni.
A térfélfelosztás értelmét veszti.
Most már meggyőződésem, hogy jól ítéltem meg.
Maga a megtestesült erő. Próbálja ezt nem minősíteni!
- Ne haragudjon, de... - Tudja, milyen maga?
Mint azok a kandalló fölött lógó hatalmas portrék.
- Külön szókészlettel jellemzik az ilyen nőket. - Például?
Kőszívű... és...
Érzéketlen.
- Szóval embertelennek tart? - Dehogy!
- Szerintem elragadó. - Rideg, kimért.
- Mint aki megdermedt. - A legkevésbé sem.
Csak az erejét arra használja, hogy elszigetelje magát.
Viszont ellenállhatatlan, ha leveti a páncélját,
és kitárulkozik.
Magánál ez a nyerő kombináció. Sőt, gyilkos!
Most nem tudom eldönteni, hogy ennyire utál-e,
vagy maga az egyetlen, aki igazán megért.
Nem utálom.
Biztos?
Anya?
Szervusztok! Házhozszállítás.
- Hogy kerülsz ide ilyenkor? - Jótékonysági bulin voltam.
Utána lehallgattam a rögzítőmet.
Egy bánatos üzenet várt, hogy Harry unja magát,
hát kiugrottam hozzátok, megnézni, hogy vagytok.
Jaj, köszönöm azt a kazalnyi gyönyörű virágot!
Nincs mit.
De helyesek vagytok! Palacsintáztok?
- Csak így pizsiben? Zavarok? - Ne hülyéskedj!
Tudod, hogy rossz alvó vagyok, akárcsak ez itt.
Ideértem. Rekordidő alatt.
Tart még a buli?
Igen, szia!
Marin!
Süss te palacsintát, ha már itt vagy, én megyek dolgozni.
Épp hogy ideértem! Egyébként apa tegnap csúnyán felültetett.
Együtt akartunk ebédelni, de felszívódott.
- Mindig ilyen volt? - Nem tudom.
Ez van, ha egy házaspár elválik. A gyerek örökli a gondokat.
Bár már nem vagyok gyerek.
- És te hogy vagy? Hogy érzed magad? - Hát...
- Mikor mehetsz haza? - Én tényleg dolgozom egy kicsit.
Ti főzőcskézzetek, és örüljetek egymásnak.
Boldogulsz egyedül is.
Nem kér palacsintát?
Nem, már nem.
- Szakítok Harryvel. - Hogyhogy? Miért?
- Bepasiztam. - Két nap alatt?
Tudod, milyen felturbózott életet élek.
Amúgy is iszonyúan öreg hozzám. Agyrém lenne folytatni.
Igaz, de tudod,
- ő olyan... - Tudom.
Váratlanul elönti az érzés.
- Falra mászom tőle. - Figyelj, anya!
Arra gondoltam, ha fel tudnád dolgozni,
- te és Harry... - Nem tudom, és nem is akarom feldolgozni!
Ezt csak azért mondod, mert azt hiszed, dugtam vele.
Halkabban!
- És nem? - Elakadtunk a smacizásnál. Esküszöm!
Csak azért hozakodom elő vele, mert a tegnapiból
más is kisülhetett volna, nemcsak a palacsinta.
Meglehetősen sokáig visszafogtam magam,
bár hajnal óta az eszemben jár.
Velem vacsorázna újra? Most zsinórban ügyelek,
ha soká húzom, eliszkol, marad a péntek.
- Bevett randinap, de akár jó is lehet. - Ki beszél?
- Csak ugrattam. - Nagyon vicces.
- 8-kor a Grillben? - Nem bánom. Épp ráérek.
Előre örülök, hogy láthatom.
- A tied. - Hagyd ezt! Hogy fogadta?
Nem dúlta fel.
Király volt.
Elegáns. Azt mondta, minket barátnak szánt a sors.
Istenem!
Ő tett lapátra engem, és még csak...
- Zseniális! - Az lehetetlen!
De igen. Mindegy, befejeztük, és egyikünk se szívta mellre.
Hallod?
Szabad a pálya.
- Mennem kell. - Jól van.
Hé, Erica!
Életed legpengébb húzása lenne, amit magadért tehetsz.
Gyertyák?
Romantikázunk.
Bocsásson meg!
Miért?
- Hogy csak így lesmároltam. - Nem, szivi! Én csókoltam meg.
Ez most én voltam.
Mi lenne, ha nem striguláznánk?
- Puha az ajkad. - Úgy örülök, hogy még működik!
Rég nem használtam csókolózásra.
Inkább csak rúzsviselésre meg fütyülésre.
Na, lám! Van itt még más is, ami működik!
- Pedig Viagrát se vettél be... - Csókolj meg, mielőtt lekókad!
Hát ez orbitális aktusnak ígérkezik.
Igen.
Kétségeid vannak?
Igen.
Nekem is.
De ami a csókolózást illeti, szuper produkciót nyújtasz.
Nem mintha osztályozni akarnám,
de vadító vagy!
Harry!
Nem bírom átküzdeni magam a nyavalyás garbódon.
Vágd le!
Kérlek! Kérlek!
Vágd le! Könyörgök!
- Csupa meglepetés vagy! - Igen.
Gyerünk!
Csodaszép!
Nyisd ki a szemed, hogy tudjam, hallasz.
Csodaszép.
- Hogy védekezünk? - Klimaxszal.
Ezt a mázlit!
Jó lesz... ez jó lesz...
Mérjük meg a vérnyomásod!
- A vérnyomásom? - Felelőtlenség lenne elmulasztani.
- Pont te szakítasz félbe? - Ez a jobbik eset!
- Istenem, nem látom! - A szemüvegem!
120/80! Hajrá!
Istenem!
Imádom a szexet!
Kár lenne tagadnod.
Istenem!
Szóval erre való egy esős délután.
Pedig már kezdtem azt hinni,
hogy nekem lehúzták a redőnyt.
Erre nem számítottam.
Én is el vagyok képedve.
Ez őrület!
Nem is emlékszem, mikor sírtam utoljára.
Túlcsordult bennem az érzés.
Bennem is.
Istenem, milyen találó kifejezés!
Szívroham után 3 nappal nem patkoltam el a keféléstől!
Ez tuti világcsúcs!
Igen.
Csak ne hencegj vele a dokidnak, jó?
Szivi!
Sok erénnyel nem vághatok fel, de diszkrét vagyok.
Erica!
- Erica! - Tessék!
A monogámia nem az erősségem.
Monogámia?
Menj már, hisz alig ismerlek!
- De miért Párizs? - Szerettem volna, ha ott végződik a darab.
Az embereknek kell a romantika. Hol kapják meg, ha nem tőlem?
- Az élettől? - Már megbocsáss!
Ez szerinted mi?
Rántottát eszünk gyertyafénynél köntösben,
miután...
Bocs.
Párizsban hol szeretsz enni?
Van egy Grand Colbert nevű kis étterem.
Ott készítik a világ legistenibb sült csirkéjét.
Jó balhé lenne veled Párizs.
Ott egész éjjel jó fenn lenni.
Mikor van a szülinapod?
- Februárban. - Nekem januárban.
Ha akkor még ismerjük egymást, ünnepeljünk együtt Párizsban!
Meglátjuk.
Most mondtad... Hiába, fogalmam sincs, hogy csináljam.
Nem tudom, hogy legyek bizalmas anélkül, hogy bizalmas lennék.
Egész belesápadtál!
Míg kimegyek pisilni, te vedd be a gyógyszered,
és ha visszajöttem, burkolózzunk hallgatásba!
Erica!
Ilyen szórakoztató csajjal még sosem kufircoltam!
Hát, ez már valami!
Drágám!
Jobb, ha visszamegyek a szobámba.
- Hagylak aludni. - Hagysz aludni?
Igen.
Értem. A szeretőidet haza szoktad küldeni.
De én itthon vagyok. Öngól.
Rigolyás vénember vagyok.
Ez tökéletesen... Na, mindegy.
Azért ez...
Ez... csodálatos este volt.
Mármint nekem.
- Nekem is. - Igazán?
Futólag még
az is eszembe jutott, hogy
lelki társra leltem.
Jó éjt!
Szeretnék megpróbálni veled aludni!
Jesszusom!
Jó reggelt!
Hány óra lehet?
Te látod?
Nem nagyon. Úgy tűnik, mintha 11 körül lenne.
- 11 van. - Tényleg?
Kizárt. Az lehetetlen!
Ezek szerint 8 órát aludtunk volna?
- Képtelenség! - Bizony.
Ne kapkodjunk!
- Szédülök egy kicsit. - Jaj, ne!
Te csak maradj nyugton! Nesze, a távkapcsoló!
1 óra múlva vár az orvos!
Hozok kávét, a gyógyszereidet meg pirítóst.
A juharszirupom verhetetlen.
Erica!
Szeretnivaló nő vagy.
"Szeretnivaló nő vagy."
Hogy kell ezt érteni?
Az ultrahangja mintaszerű.
Ezennel hazaengedem.
Csodát tett az elmúlt pár nap.
Nyomattam ezt a lépcsőzést.
- Amúgy frankón megy. - Micsoda?
Hát a lépcsőmászás!
Többször is egymás után!
Csak így tovább!
És Erica hogy van?
Erica, mint kiderült, bámulatos nő.
Ez csodás. Szerintem csodás.
Mit ne mondjak, szerintem is.
Adja át üdvözletem!
Julian!
Köszönet
mindenért!
Rendbe fog jönni.
Biztos?
Ez már másodszor jön rám! Mintha csak meghatódnék, vagy mi!
Tök váratlanul!
Meglehetősen gyakori, hogy ilyen eseteknél a beteg érzelgős lesz.
Minden új értelmet nyer.
Szóval nem kell tökön döfnie magát annak,
aki valami nála abszolút szokatlant művel ilyenkor?
- Például sír? - Igen.
És teljesen megváltozik az ízlése. Mondjuk, hirtelen
megkedvel valami olyat, amit elképzelhetetlennek tartott.
Valaha is.
- Szar ügy. - Jobb, ha mindenre felkészül.
Szívroham után vad dolgokat művelnek.
De a többség visszavedlik önmagává, ugye?
Olyan leszek,
- mint voltam? - Majd kiderül.
Tessék! Most már visszakaphatod.
Az első este koboztam el őket.
- Köszönöm, drágám. - Próbáld nem elszívni.
Pakoltam be szendvicset, ha leesne a vércukrod,
jeges teát, koleszterinszegény kekszet meg egy barackot.
Tündér vagy.
Van még valami?
Hogy legyen valami, amiről eszedbe jutok.
Arra itt van ez.
Párizsról nem is szólva.
- Ez rossz vicc volt. - Szívem!
Nincs szó, ami a hálámat kifejezné
azért, hogy befogadtál és
ápoltál.
A szívrohamodnál jobb még az életben nem történt velem!
- Szeretlek. - Én is téged.
Már ha úgy értetted. Nem tudom, komolyan gondoltad-e, de...
Ilyen nincs több, mint te.
- Tudtam, hogy felhívsz! - Csak én vagyok!
- Mi bajod? - Ma épp apával reggeliztem,
mikor borjú szemekkel rám néz, és közli, hogy megismert valakit,
és hogy ez komoly.
Aztán benyögte, hogy megnősül.
Miért kell ezen kiborulnom 30 évesen?
- Kit vesz el? - Egy ribancot, akit 3 hete ismer.
2 évvel öregebb nálam. Valami fül-orr gégész.
Mondd, normális ez?
Ma este aukcióm lesz, de totál kibuktam, a dilidokim meg sehol.
Nem jönnél be? Tudom, dolgozol, de légyszi!
Megértem, hogy újranősül, de pont ezzel?
Egykorú velem! Tudod, milyen érzés ez? Hánynom kell tőle!
Tudom, apa nem engem cserél le,
és öreg vagyok már az ilyen hisztihez.
Először is ne cigizz! Ha valakit, akkor engem cserél le!
A statisztikák szerint az elvált pasik újranősülnek,
- így vannak kitalálva. - Miért vagyok én központi szíváson?
Hogy tehet velem ilyet?
Folyton ettől félek, hogy egy pasi így a padlóra küld.
És ez csak az apám.
Tudod, hogy pocsékul tűröm az ilyen drámákat.
- Satu alatt nő a pálma. - Mindig ilyeneket válaszolsz.
Nem érted, hogy nem mindenki olyan, mint te.
Bocs, de ha a volt férjem, aki megmaradt a rendezőmnek,
elvenne egy 33 éves fül-orrtúró tyúkot, én kitérnék a hitemből!
- Te bezzeg! Amúgy eszelősen jól nézel ki. - Eredj már!
- Kezdhetünk! - Most eladok 40 milkó értékű műtárgyat.
Kérhetnék még egy nagyot?
- Ki vele! - Kísérj el! Ma este apával és a nőjével vacsorázom.
- Felejtsd el! Nem! - Muszáj velem jönnöd!
Egyedül lehalok tőlük.
Megkérdeztem, és ők is örülnének.
Te sem úszhatod meg, essünk túl rajta együtt.
Na! Légyszi! Te könnyen túlteszed majd magad ezen!
Ezt megdumáltuk!
Ha látnád az arckifejezésed! Ez sajna az én génjeimből kimaradt.
Üdvözlöm önöket a Modern és impresszionista művek aukcióján!
A kikiáltási ár alatti licitet csak a kikiáltó indíthatja meg,
az eladó nevében tett ajánlattal. Az első számú tárgyat!
80 000 az első ajánlat.
86 000 az úrtól, távlicit 90 000,
100 000, 110 000, 120 000, 130 000!
Nincs üzenet - 140 000 $ 140 000 $ az úrtól először...
- Hoppon maradtam. - Kíván rendelni, vagy...
Miért ne? Ha már így kiöltöztem. Hozna még egyet?
- Még egy italt, asszonyom? - Pompás, jöhet!
Csak úgy itatja magát!
- Szomjas vagy? - Nehéz hetem volt.
És rég nem ittam. De jól vagyok.
Szóval, Kristen, hová járt orvosi...
Egyetemre... Jaj, elnézést!
Pennsylvaniába.
Én is oda jártam!
- A Bryn Mawr leányiskolába. - Komolyan? Anyám is oda járt!
Nem elég az apám, az anyáink is egy helyre jártak!
- Rendeljünk? - Persze.
- Erica! Szeretem én a kacsát? - A nyulat utálod.
- Majd összeírom, mit szeret. - Hadd jöjjön rá magától!
Nem a szexre céloztam. Ahhoz talán elég az orvosi diplomája.
Ne a gyerek előtt!
Láttál valami finomat?
- Te mit eszel? - Még nem tudom.
A grillezett lazacon vívódom.
- Ki mit kér? - Jól vagy, anya?
- Biztos? - Jól vagyok.
- Biztos? Akkor jó.
Ha olaszosra vágysz, a rigatonit ajánlom.
Grillezett biocsirke terijaki.
Nem tudom. Te melyiket kéred?
- Kimegyek a friss levegőre. - Jól vagy?
Persze. Máris jövök.
Elnézést! Ezer bocsánat!
Szervusz, Harry!
Szervusz!
Nem tudom, ismered-e...
Hogy én milyen hülye vagyok!
Mi van?
- Erica! - Le kell tennem.
Ne rohanj úgy! Meg akarsz ölni?
- Taxi! - Erica!
- Ő csak a barátom. - Persze! Kiköpött haverlány-típus.
Csak vacsoráztunk.
Elárulom, mi a bajom.
- Én tényleg szeretlek. - Én is téged.
Igen, de én szerelemmel. Mármint úgy szívből.
Nem lehet, hogy egy kicsit elkapkodjuk ezt a dolgot?
- Úgy érzed? - Igen.
Én bamba, hogy nem jöttem rá?
- Már hülyülök is. Ez tragédia! - Próbálj megnyugodni!
Régi restancia ez a vacsora.
És tényleg örülök, hogy látlak.
Ezen mindig meg is lepődöm.
- Nahát! Mégis mit képzeltem? - Sosem hazudtam neked.
Mindig megmondtam az igazság adott verzióját.
Az igazságnak nincsenek verziói.
Ne légy szőrszálhasogató!
- Teljesen felborult az életem. - Az enyém is.
- Akkor várjuk meg, míg lehiggadunk! - Eszemben sincs!
Én egész életemben olyan kurva higgadt voltam!
De most olyat éreztem, amiről nem hittem, hogy létezik.
Tudod, milyen 20 év házasság után,
ha valami olyat érzel valaki iránt, ami...
Igaz is. Ez az én bajom.
Istenem!
Mennyit írtam róla, mégsem értettem soha igazán.
- Tudod, mit érzek most? - Nem.
Hogy megszakad a szívem. Ennyit az érzéketlenségről.
Sírba viszel!
Bár tovább tartott volna egy hétnél!
Bizony!
Ez aljas megjegyzés volt!
Előtted pontosan tudtam, hogyan éljem az életem.
Akármeddig bírtam volna. De nézz meg most!
Mihez kezdjek ezzel az egésszel?
Taxi!
Erica! Várj már egy percet!
Igazság szerint én... egyszerűen...
nem értek az udvarláshoz.
Csak ennyit tudsz mondani?! Hogy nem értesz az udvarláshoz?
Ez se kis dolog!
Akkor ennyi volt?
Nem tudom.
Istenem!
Úristen!
Taxival jött be. Életfunkciók stabilak. A lélegeztető úton van.
- Ismeri a beteget? - Egy hete szívrohama volt.
- Tegyük monitorra! - Kapjon nitrót!
Csak azt ne!
- Viagrát vettem be! - Szóval nem először jár így.
- EKG-t! Most is érez mellkasi fájdalmat? - Nem.
Most szúró fájdalom volt, más, mint a múltkor!
Helyes! Ez nekünk jó hír!
Elakadt bennem a szusz. Csak kapkodtam a levegőt.
Értem. Kapjon aszpirint, és nézzünk vérgázt!
Mit csinált, amikor a fájdalom kezdődött?
Veszekedtem valakivel. Egy nővel.
- Nőtől kaphat az ember mellkasi fájdalmat? - A szerelem fáj.
Mondják, de a saját bőrömön sosem tapasztaltam.
- Akkor malaca volt. - Igen. Inkább disznóm.
Az EKG-ja normális. A szívverése egyenletes.
A leírt fájdalom miatt nincs ok aggodalomra.
Azt hiszem, ön hiperventillált, amit stressz váltott ki.
- Stressz? - Ha nem hallotta volna,
stressz is okozhat szívrohamot.
Nem értem, mit kujtorog az utcán ilyen későn,
egy héttel a szívrohama után,
de ha az én apám volna, otthon feküdne az ágyában és lábadozna.
"Ha az apám volna"...
Szia! Itt Erica! Házon kívül vagyok, hagyj üzenetet!
Egy üzenete van. Új üzenet.
Jó estét, itt Julian. Az étteremben ülök,
és nem tudom, vajon úton van-e ide.
Most úgy 8:20 lehet, csodás az este, és kedves...
Emily: Na jó, elmondom, mi történt.
(sír)
Szerelmes lettem
a lányom barátjába.
- Harry 37: Francia muzsikát hallok? - Atyaisten!
Ott vagy?
Igen. Szervusz.
Hogy haladsz az írással?
Csak úgy dől belőlem a szó! Képzeld!
Igen. Képzelem.
Hiányzol.
Bocs, de épp indulóban vagyok. Vigyázz magadra!
Te is vigyázz magadra!
- Bemegyünk a városba. - Jó.
Te sírsz?
Igen.
Ez a legújabb hobbim.
- Jobb vagyok, mint egy csőrepedés. - Miért? Mi a baj?
Szerelmes vagyok.
Hát nem óriási?
De úgy tűnik, meg kell tanulnom "megszeretni és elfeledni".
Ezt úgy utálom!
Most már megértesz, ugye?
Ugye, te sem hiszel a saját elméleteidben?
Nem gondolod komolyan, hogy megúszhatod a fájdalmat?
- Érdemes megpróbálni. - Figyelj!
Nem bújhatsz el a szerelem elől, csak mert hátha nem jön be.
És netán kiborulsz tőle.
- Így nem lehet élni. - Szóval ez jó, ami veled történt?
Próbálj megbarátkozni a gondolattal,
hogy jobban hasonlítunk egymásra, mint hinnéd.
Én közel engedtem valakit, és ez maga volt a csoda.
- Velem ilyen még nem fordult elő. - Tudom, kicsim.
És a legnagyobb szeretet hangján kérdezem,
mire vársz még?
Szuper a buli!
Szia, örülök, hogy látlak!
Jól mulatsz?
Nem mondhatnám.
Hoztam neked valamit a piacról.
Ez a magáé, hogy legyen mivel bocsánatot kérnie.
Remélem, tudja, szívem szerint elsüllyednék.
- Meg akartam keresni, gondoltam, írok. - Írni akart?
- Ez elég ridegen hangzik. - Szégyellem magam.
- Tudja, nem voltam magamnál. Mit mondjak? - Hogy sajnálja.
Sajnálom.
Akkor meg is csókolhat.
Megcsókoljam?
- Megbocsát, ha megteszem? - Azt hiszem.
Nincs ember, aki ennyiért megbocsátana.
Szabad?
Most megbocsátok.
Az Eiffel-torony puha fényeinél tompa zaj töltötte be a levegőt.
VÉGE
Igen!
- Életed legjobb darabja! - Tényleg?
Remekmű.
Kedves, bölcs és szellemes.
Díjazod, hogy nincs komplexusom a zsenialitásod miatt?
Ez már mindig így lesz?
Gyere ide!
Nem!
Ez nagyon jó.
Tudod, mit fogok csinálni? Jézusom!
Muszáj elmesélnem! Tökre izgulok a meghallgatás miatt.
Óriási a szerep. Mellékszerep, de igazán komikus figura.
Van egy eszelős jelenet, ahol a csaj az idős, morc pasival
épp hókamókázna. Az nyög, a csaj azt hiszi az élvezettől,
de csak a szívrohamtól.
A csaj frankón kiakad, az anyja viszont, aki rühelli a muksót,
berohan, és szájból szájba életet lehel bele.
Jól vagy? Hát nem állati mókás?
Nem kell ez a dráma! Várjon már!
Értelmes emberek vagyunk, nem kamaszok.
Miért ne maradhatnánk mindnyájan?
Anyád meg én robotolunk,
ti is teszitek a dolgotokat, bármi legyen is az.
Beszélnünk kell!
Ráérsz egy percre?
- Szóval rólunk szól a darabod? - Nem. Rólam.
- Benne vagyok? - Csak egy fazon, aki hasonlít rád.
- Mi lesz a fazonnal, aki nem én vagyok? - Még nem dőlt el.
Lehet, hogy élni fog, lehet, hogy meghal.
- Mire hajlasz? - A halálra.
- Az szórakoztatóbb. - Kipurcan egy röhejes szívrohamban.
Egy taplót, aki cseszegette a hősnőt, nem sajnál senki.
A tapló is ember. Neked nem túl durva, hogy halálba küldöd?
Elragadt az ihlet. Kitalált eseményekből szőttem a sztorit.
Felkészültek a Viagra-jelenetre!
- Megvárjuk magát? - Igen. Jövök.
Szóval az egész Broadway rajtam fog röhögni?
Ő nem te vagy! Ő csak a te igazságod egy adott verziója.
Bocs, de Dave Henryként azt mondja, hogy "szeretlek"?
- Csak olyan hányavetin, ugye? - Igen.
- Igazán jól nézel ki. - Kösz.
Rendben van az egészséged?
Nem akartam szakítani veled.
Vidáman elprütykölhettünk volna.
- A nők miért akarnak mindent vagy semmit? - Nem tudom.
Az agyunkra megy a szerelem.
Ha te is benne vagy, lehetnénk barátok.
Legyen barátod a hóhér! Na, erre varrjál gombot!
Rendben. Megértem.
Amúgy te benyeled ezt a szar dumát?
Hogy a szex nem vágja haza a barátságot?
A volt férjem a barátom, bár köztünk nemcsak szex volt.
Köztünk sem.
Akkor mi volt? Úgy szeretném tudni!
Ha rájöttem, megírhatom mailben?
Rendben.
Másképp nézve a dolgot, dühös vagyok rád.
- Hát, én is rád. - Pompás!
Mert piszkosul utálom, hogy ennyit gondolok rád,
és aggódom érted, hogy tönkretettem-e az életed.
- Te aggódsz értem? - Igen, szívem.
A tapló, aki halált érdemel,
aggódik érted.
És ez az aggodalom néha egész embert kíván.
Hát, mókusom, remekül vagyok.
Úgyhogy nem kell aggódnod miattam többé.
A táncoló Henryk jelmezét meg kéne néznie.
Megfelelnek?
- Mr. Sanborn, újra itt? - Végem van. Meghalok!
Heves mellkasi fájdalom, hányinger, légszomj,
a vérnyomásom 170/100 lehet.
Adjon be nitrót, nem vettem be Viagrát!
Tegye rám az EKG-t! Vérhígítót, beta-blokkolót, Lipiort szedek.
A helyében újraéleszteném magam.
Bár lenyűgöző a diagnózisa, mégis teljesen téves.
- Lehetetlen! - Egy szorongásos roham tűnhet szívrohamnak.
Szóval bediliztem.
Remek! Ez az egy, amire nem szedek semmit!
Ha nem akar minden héten itt landolni, lazítást javasolnék.
Feküdjön le! Próbáljunk ki valamit!
Adja a kezét!
Lazuljon el!
Hunyja be a szemét! Úgy!
Képzeljen maga elé... Mind a két szemét!
Képzeljen maga elé
valamit, amitől béke és nyugalom szállja meg!
Tudom is én, egy... függőágy?
Jó!
- Aztán? - Pálmafák,
áttetsző kék víz.
Mit lát, érez vagy színlel még?
Egy barackos margaritát.
Egy kubai szivart.
Hosszú,
puha homokos tengerpartot.
HAT HóNAPPAL KÉSŐBB
ERICA BARRY: EGY SZERETNIVALŐ NŐ
Meglepett, hogy lentről hívsz. Szakállas lettél!
- De örülök, hogy látlak! - Szebb vagy, mint valaha!
- Kösz. Gyere be! - Nem, épp csak be akartam köszönni!
Hogy megmondjam, sajnálom, ha nem voltam veled egyenes.
Csodásan bántál velem!
- Tényleg? - Mindig.
Ez üdítő hír. Helyes!
Nem tudom, minek köszönhető, de sugárzóan szép vagy.
- Talán közrejátszik benne, hogy gyereket várok. - Igazán?
- Ki a szerencsés? - A férjem.
Várj! Nagyon szeretne megismerni.
Harry Sanborn, a férjem: Danny Benjamin.
- Annyit hallottam magáról! - Képzelem! - Tudja, a darab...
- Híres lettem? - Csak a mi szemünkben.
A közönség kitaláltnak hisz.
Szóval a darabbeli fickó nem ússza meg, igaz?
Lényegében a 2. felvonás végén meghal.
De nagy derültséget kelt.
- Azt reméltem, kegyelmet kapok. - Hát...
Na, jó.
Jó volt látni téged. Gratulálok!
- Anyád hogy van? - Jól. Újra a régi dilijeinek él.
Olaszul tanul, átrendezi a lakását.
Ha találkozni akarnék vele, vajon hogy fogadná?
Csak egyféleképp derül ki, de most elutazott.
- Hol van? - Párizsban.
2 napja ment el, a szülinapjára. A jövő héten jön haza.
Párizs.
Bátorság!
- Tudtam, hogy itt talállak. - Tényleg?
Először azt hittem, eltévedtem, de itt vagy!
- Ahogy elképzeltem! - Nem csak véletlenül botlunk egymásba?
Miattam jöttél?
Merész húzás, elismerem. Hirtelen ötlet volt csak, de
eddig bejött, igaz?
Hát én...
Leköteleznél, ha ezt hagynád, hogy igennek vegyem.
- Kérsz egy pohár bort? - Igen. Az jólesne.
Épp készültelek megcsókolni üdvözlésképp.
Kínos.
Emlékszel? Azt mondtad, ha még ismerjük egymást,
jöjjünk Párizsba a születésnapunkra.
- Még ismerjük egymást. - Ez igaz.
De Harry, fél éve nem hallottam rólad!
Igen.
Azt a délutánt követően a táncoló Henrykkel...
- Bocsásd meg. - Ne!
Amúgy nagyon vicces!
- Újabb rohamom volt. - Sajnálom.
Mint kiderült, kutya bajom se volt, bár azt hittem, meghalok.
Az orvos azt mondta, hogy
ki kéne kapcsolódnom, hát megtettem.
Felálltam, és új életet kezdtem.
Eladtam a legtöbb cégemet, összecsomagoltam, és
egy karibi szigetre költöztem.
Hát ott voltál mostanáig!
Őszintén szólva nem.
Úgy 6 óra elteltével rájöttem,
hiába múlatom ott az időt,
az nem segít az én bajomon.
Így hát egy másfajta utazás mellett döntöttem,
mondjuk úgy: A múltamba.
- A múltadba? - Gondoltam, a régi barátnőim segítenek
összerakni, hogyan lettem az, ami.
Tanulságos utazás volt.
Szia, Louise! Emlékszel rám?
Mi tagadás, a hölgyek jó része
korántsem fogadott kitörő lelkesedéssel,
de a vesztes széria után végre az egyik kötélnek állt.
Hát nem volt egy mámor, de végighallgattam,
egyre nagyobb figyelemmel, és egyszer csak rájöttem, hogy
igazából nők generációinak oldottam meg a problémáit.
Ha az ember újra meg újra
ugyanazt hallja magáról, lassan kezd összeállni a kép.
Hónapokba telt, mire bejártam vagy egy tucat államot.
De miattad jöttem a legmesszebb.
Ezt nem hiszem el!
Én sem.
Doki! Hogy s mint? Üdvözlöm!
Szólnom kellett volna, de úgy lekötött a történeted.
Bocs, hogy késtem.
- Milyen történet? - Talán majd máskor.
Kár volt kihagynom a darabodat. Tudtam volna, hogy lett vége.
Jó kis csavarral, mi?
Hát magát mi szél hozta ide?
Csak vakációzom.
- Télen még nem jártam Párizsban. - Ezt a meglepetést!
- Jól néz ki. - Tényleg remek színben vagy.
Fél éve nem feküdtem hordágyon! Nem kis dolog!
- Bejártam az egész várost. - Miért?
Ennek a nőnek nem lehet mit venni, de
végül megtaláltam az igazit.
Boldog szülinapot!
- Később megnézem. - Ne! Tudod, mit?
- Hagylak benneteket ünnepelni. - Ugyan már! Szívesen látunk.
- Vacsorázz velünk! - Nem lehet.
Miért? Más dolga van?
Kívánj valamit!
A sors erőire, amik összehoztak!
A sors erői. Ez szép.
Hogyhogy rágyújtasz?
Itt a passzív dohányzás úgyis megölne.
Sziporkázó a nő, de az italt nem bírja.
- Szerintem ez aranyos. - Szerintem is.
Ha most darabot írnék, most azt írnám, hogy
- "Kínos jelenet". - Drágám, ha darabot írnál, én hulla lennék.
Az mindig feldobja.
- Hagyja! - Ragaszkodom hozzá, ha már belerondítottam az estétekbe.
Ez az én ajándékom.
Köszönöm!
Mennyit mutat?
- Azt hiszed, látom? - Egy pillanat!
Máris!
- Azt hiszed, az enyém jobban áll? - Hogy én mit kerestem!
Akárcsak én.
Köszönöm!
Jaj, elnézést!
Kösz!
Újabb problémát sikerült
megoldanom.
Itt a taxi.
- Menjen csak, Harry! - Nem, én inkább sétálok.
- Kösz mindent! - Minden jót!
Szép este volt, és örülök, hogy láttalak. Őszintén.
Én is örülök!
Ha valaha is...
Vigyázz magadra!
Jó, rendben. Te is.
De hideg van!
Nézzenek oda, micsoda bőgőmasina!
Mi jön még?
- Hol van Julian? - A szállodában.
Amint meglátott veled, tudta, hogy még mindig szeretlek.
Mit szólsz ehhez?
Ha ez igaz, akkor ez életem nagy napja!
Miért jöttél Párizsba?
A szívrohamból könnyen kigyógyultam.
De veled... más volt a helyzet.
Végre értem már, mi ez az egész!
63 éves vagyok
és szerelmes,
életemben először.
Ezt akartam elmondani.
Harry!
- Sanborn. - Mr. Sanborn!
- Négy. És fél személyre. - Az asztala már várja.